I ÅR 55 F.KR. INVADEREDE JULIUS CÆSAR BRITANNIEN
HANS MÅL VAR ØENS LEGENDARISKE TIN, MEN HAN MØDTE EN ANDEN LEGENDE...
DRUIDERNE
HAN TRAK SINE HÆRE TILBAGE OG REJSTE DIREKTE HJEM
NI ÅRTIER SENERE ER ROMERNE TILBAGE...
Pis.
GALLIENS KYST
Hvem vil først?
Om få timer vil 400 skibe sætte kurs mod Britannien.
20.000 mand, eller rettere 19.996 -
- fordi I fire ikke havde lyst.
I ville forlade jeres poster og stikke af.
Hvad var grunden? Vejret?
Britannien regeres af de døde.
Skovene vrimler med dæmoner.
- Havet er fuld af slanger. - Kæmpeblæksprutter!
Det lyder uhyggeligt. Ikke, Lucius? Vi har alle hørt historierne.
I svor en ed. Kan I huske den?
At adlyde alle kejserens ordrer og aldrig svigte legionen.
Aldrig svigte legionen.
Medmindre fjenden er lidt skræmmende, naturligvis.
Medmindre der er en forpulet kæmpeblæksprutte.
Vi er ikke de eneste. Den halve legion vil ikke.
De vil gøre mytteri.
Så snart I er gået i land, vil de slå dig ihjel... og ham.
- Hvad er straffen for desertion? - Død ved stening.
Udført af den legion, hvis liv deres fejhed har bragt i fare.
- Vær nådig, general. - Vær nådig.
Jeg vil ikke vække hele legionen og trække dem ud i regnen -
- bare så de kan stene jer fire, så jeg vil vise nåde.
Den, som skærer halsen over på de andre tre, vil jeg lade gå.
Hvad?
- Lucius? - Forstået.
- Jeg gør det. Giv mig kniven. - Du er min fætter.
- Lad mig gøre det. - Nej, giv mig kniven.
Stille!
Du er tavs. Har du ikke lyst?
Jeg begik en fejl. Jeg var svag.
- Ser han svag ud, Lucius? - Nej. Selv hans pis har muskler.
Jeg får brug for mænd som dig derovre.
Hvad siger du? En chance til?
Jeg venter udenfor.
- Gør det ikke, Antonius. - Han er vanvittig.
Du må ikke gøre, hvad han siger. Vi må holde sammen, broder.
Nej! Jeg beder dig! Nej!
- Som det dog regner. - Skal vi ikke vente et par dage?
Tiden er inde. Stol på mig.
Når vi ser land, vil vinden aftage, og vi vil kaste anker i højt solskin.
Hvordan kan du være så sikker på det?
Fordi jeg er heldig.
Er du færdig derinde?
- Er du klar til Britannien? - Javel.
Så lad os komme om bord.
LOCERLY CROSS EN CANTII-BOPLADS
SOLHVERVSAFTEN
I nat vil I ophøre med at være piger.
I vil vælge et nyt navn, og guderne vil kende jer ved det.
- Hvornår må jeg tale med hende igen? - Efter solhverv.
Og hvis hun taler til dig -
- vil hun forsvinde for altid.
Jeg holder op, hvis du beder mig om det.
Hold op!
Du talte.
Sikke et ansigtsudtryk! Selv ikke guderne ser alt.
Hvis jeg taler til dig, så forsvinder jeg.
- Du er her endnu. - Islene! Hvad gør du dog?
Mor tog mig med herhen, da mit ansigt var hvidt -
- dagen før mit solhverv for at tale med mig.
- Hvad sagde hun? - Masser af ting.
At jeg ikke altid behøver adlyde far.
Han har det med at holde fast i ting, også hvis de ikke gør ham lykkelig.
Hørte mor ikke på far?
- Jo, men hun gjorde, hvad hun ville. - Vidste far det?
Det ved alle mænd. De kan bare ikke lide at snakke om det.
Spørg mig om hvad som helst.
Savner du at være pige?
At være pige er det bedste i verden, indtil man bliver kvinde.
Så tilføjer guderne noget. Noget helt utroligt.
Det er nemmere at være pige -
- men hvis man er kløgtig og lægger sig i selen...
Gør det ondt?
- Altså når de skærer en i maven? - Nej.
Man befinder sig et andet sted. Man har røgånden inden i sig.
- Hvordan er det? - Det finder du ud af i nat.
Du har aldrig følt noget lignende.
Cait, det er bare noget, du skal igennem.
Vi ses efter ritualet, og det første, vi skal... Husker du?
- Vi skal på jagt sammen. - Som det allerførste. Det lover jeg.
Tag den tunge ud af din mund. Den tilhører ikke dig.
- Tilgiv mig, Willa. - Sig ikke mit navn. Se ned.
Hvad er der? Vil du gerne dø?
- Jeg må tale med Veran. - Hvorfor taler du ikke med mig?
I flere uger, nej, måneder, fra morgen til aften...
Tal langsommere.
Der har været tegn. Floderne og solen, spurvene og...
Månen taler stadig til mig.
Nu har den samme stemme som spurvene, floden, grævlingerne og frøerne.
Alt taler med én stemme, men solen vil ikke tale til mig.
Alt andet siger med samme stemme det samme igen og igen.
Hvad siger stemmen?
- At i nat, ved solhverv... - Hvad med solhvervet?
Solen vil ikke stå op i morgen. Solen vil ikke stå op i morgen.
Solen vil ikke stå op i morgen!
Du udstødte, du ved, at du ikke skal komme her.
Hvis du vil drive gæk, er druiderne parate.
Hør nu godt efter.
Hvis du nogensinde kommer her igen -
- så æder jeg dine øjne.
Er det forstået?
Forsvind.
Pigen må dø, så kvinden kan leve.
Jeg sætter min lid til gudinden, som kigger ned på mig.
Har du valgt et navn?
Sig det ikke højt. Det må kun kendes af dig og gudinden.
Jeg er ikke parat.
Du skal ikke være bange.
Du har vinger. Jeg kan se dem.
Far.
Cait -
- er væk.
Når jeg frøs, varmede du mig.
Når jeg græd, trøstede du mig.
Jeg er af jorden takket være dig. Takket være dig hører jeg til.
Og når du er barn igen -
- svag og hjælpeløs, vil jeg beskytte dig.
Jeg vil beskytte dig.
Sig os dit navn, søster. Hvem er du?
Hvad er der i vejen?
Løb!
Kom!
Angrib!
Skyd!
Fremad!
Far! Nej!
Tag kniven. Af sted!
Nej!
Islene!
Islene! Islene!
Se på mig, Britanniens guder.
Jeg er Rom.
Og Rom er, hvor end jeg træder.
40 MIL LÆNGERE INDE I LANDET
GRÆNSEN MELLEM CANTII- OG REGNI-STAMMERNES OMRÅDER
Kom nu.
Duk nu op.
De er her.
Jeg, Pellenor, tager imod denne gave fra jeres ærværdige stamme.
Jeg, Antedia, tager også imod denne gave fra jeres.
I det mindste holdt regnen sig væk.
- Er du klar? - Ja, onkel.
Bryllupsdagen er den lykkeligste dag i en mands liv.
For mig var det den sidste, men i hvert fald tillykke.
Af sted med dig.
- Er det ubehageligt? - Jeg har det behageligt.
Nu!
Hør her, Pellenor, dit afskum, din kujon!
Jeg skider på dine dødes sjæle!
Jeg vil hellere drikke dit blod end at lade det forurene mit!
- Kom væk, far! - Lindon! Tag pigen!
Forsvar kongen!
Hvor er jeg? Var det en drøm?
Nej, nej, nej.
Hold op med at græde.
Nej. Hør her...
Er der nogen værdier i dit hjem? Mønter, sølv, klæde?
Nogen arvestykker gemt et hemmeligt sted?
Hold dig tæt på. Ti stille. Nej, nej, nej!
Bedstefar?
Bedstefar.
Er det alt?
Skønt.
CRUGDUNON CANTII-STAMMENS CITADEL
Hvad tænkte jeg dog på? Jeg hørte på den kælling til Antedia.
- Far... - Det var for tidligt, Phelan.
Jeg skulle aldrig have hørt på dig.
Hvorfor var du der? Jeg forbød det.
Krigen mod Regni-stammen vil rase i generationer takket være dig.
Hør godt efter.
Du må ikke gå ud uden min tilladelse. Er det forstået?
- Så nu er jeg din fange. - Er det forstået?
Helt og aldeles.
Din geniale plan slog fejl.
Det var vores eneste vej til fred. Vis mig endelig en anden.
Da jeg traf dig, tænkte jeg: "For ham er alt ikke sort eller hvidt."
Som årene gik, efter alle de kompromiser og lyse idéer -
- blev det sorte og hvide blandet til plumret gråt.
Før man ved af det, står man i plumret gråt lort til halsen.
Amena, fik jeg sagt, at Lindon er savnet?
Han fik til ordre at blive på slagmarken.
Han er ikke vendt tilbage.
- Hvem gav ordren? - Det må have været... mig.
Men det var da pænt af ham at holde skansen.
Ham alene mod alle regnierne. Sikke en mand.
Sikke en mand!
Tro mig, kære husbond, du aner ikke, hvad en mand er.
Jeg vil tale med far. Måske bøjer han sig efter lidt tid.
Han så hellere, at jeg var død.
Der vil ikke ske dig noget, så længe jeg lever. Husk det.
Det er alt sammen min skyld.
Jeg brød min ed.
Min søster og jeg gik ned på stranden i aftes.
Vi talte sammen.
- Du ved, at det er forbudt. - Islene sagde...
Hvad hun sagde, spiller ingen rolle. Hun måtte ikke sige noget.
Der er ikke noget at sige til, at hun er død.
Jeg har ikke tid til det her. Der er en hule hinsides floden.
Den beskyttes af mægtige ånder. Held og lykke.
Jeg kan følge dig til floden, men så må du klare dig selv.
Men katten bliver her. Sådan bliver det. Beslut dig nu.
I guder!
Hør her.
Når katastrofen rammer, er det naturligt, at man bebrejder sig selv.
Men det her er ikke din skyld.
Det handler ikke om dig.
Det handler om mig.
Godt.
Kom så.
Et godt råd. Se dem ikke i øjnene.
- Hvad? - Tro mig. Det er en dårlig idé.
Her. Tag over.
Alt vel, legionær?
Tilgiv mig.
- Har du skidt endnu? - Ikke endnu.
Min første overordnede sagde, at man ikke er ankommet, før man har skidt -
- og ladt fjenden vide, at man er her.
Han sagde også, at når man dræber en mand, bærer man byrden af ham.
Alt, hvad han var, og hvad han nu aldrig vil blive.
Hvis man prøver at bære den byrde, bliver man udmattet -
- og den mand, man kæmpede imod -
- den mand, man uddannede sig til at besejre, til at overvinde -
- han har overvundet en.
- Hvad hedder du? - Antonius.
Nå, Antonius... Jeg foreslår, at du tager en håndfuld blade -
- afmærker dit territorium og vender tilbage til din post.
Hør mig, Mars. Giv mig styrke i dag, så jeg kan se månen i nat.
Styrk min hånd og mit sind. Hør mig, Mars. Hør mig.
Sig farvel til dine cantii-kugler.
Jeg har aldrig set så mægtig en hær. Stridsheste og jernvogne.
- En hob af spydbærende soldater. - Kan det have været barbarer?
Jeg ved, hvordan en romersk hær ser ud.
Nu lader det til, at krigen mod regnierne er det rene vand.
Det sætter ens egne forseelser i perspektiv.
Havde romerne bygget skibe og krydset havet, ville vi vide det.
Jeg har altid sympatiseret med dig i din strid med din far.
Men når din bror er konge, bliver det anderledes for dig.
Skal jeg se frem til min fars død?
I det mindste er Lindon vendt uskadt hjem. Det kan vi takke guderne for.
- Medmindre de har medbragt slaver. - Husbond!
Guderne være lovet, at du er uskadt.
- Må jeg pleje kongens tjeners sår? - Ja.
Kom, husbond.
Nu er du i sikkerhed.
- Send vores bedste spejdere ud. - Lad mig.
- Du bliver her. - Vi er blinde...
Forlad denne sal!
Slaget indledt ved midnat. Kun ringe modstand.
Locerly Cross erobret. 60 fanger taget.
General!
Vi traf nogle budbringere fra de nordlige styrker.
Der er etableret brohoveder langs flodmundingen.
Sig til Vespasian, at vi rykker ind i landet.
- Hvad med forsyninger? - Vi har mad og slaver nok.
Vi rykker ind, og kavaleriet kan støde til efter et par dage.
Til den tid ved vi, hvor stor modstanden er.
Hvordan har mændene det?
De skider i bukserne. De mener, at vi har invaderet helvede.
Der er en flod fire mil herfra.
Vi kan være der ved middagstid og have gravet grøfter inden solnedgang.
Legatus, er der nyt om den savnede legionær?
- Vi har søgt. Han er ikke at finde. - Interessant.
Giv ordre til at rykke ud.
Ryk ud!
Undskyld? Jeg har to døtre.
Er de uskadte? Hvor er de?
Jeg beder dig! Hvor er mine døtre?
- Hvorfor reddede du mig i aftes? - Jeg reddede dig ikke. Der var pile.
Jeg brugte dig som skjold. Du er lille.
Jeg troede, at din far havde noget gemt, men det var en fejl.
Når vi når floden, må du klare dig selv.
Hvad er en romer?
I salthøstere er dummere, end jeg troede. Romerne er djævle.
Det er jorddæmonen Lokkas fodfolk.
De kommer fra Rom, en af helvedes porte.
Det var et gudsforladt lortehul langt væk fra alting -
- men Lokka gjorde det til sit hjem på jorden og fyldte det med sin magt.
Det voksede og voksede -
- og nu breder Rom sig ud over hele verden.
Selv her.
Hyggeligt. Man føler sig velkommen.
Jeg bryder mig ikke om ansigterne i træerne.
Rid i forvejen med dine bedste mænd.
- Blæs signal, hvis der er problemer. - Leander! Cassius! Aelius! Kom så!
- Hvor mange er der? - Omtrent 20.000.
- Og der kommer flere. - Hvordan ved du det?
Jeg talte med nogen, jeg kender, i underverdenen.
De kan se alt, og de fortalte mig det.
Rejste du til underverdenen?
I går. Det er en lang historie, og jeg må ikke fortælle dig den.
- Kan du tage mig med derned? - Nej. Aldrig.
Islene og bedstefar er der. Du er nødt til at tage mig med.
Så kunne jeg se dem igen.
- Du aner ikke, hvad rejsen kræver. - Jamen jeg fik ikke sagt farvel.
Jeg sætter ikke mit liv på spil for, at du kan sige farvel.
- De er døde. Væn dig til det. - Dit svin!
Nej, nej. Hvis du vil se dem, så har du, hvad der skal til -
- men jeg tager dig ikke med.
- Jeg hader dig. - Jeg er heller ikke så vild med dig.
- Bemærkede du noget sært i går? - Bortset fra de skælvende knæ?
Da Cæsar kom hertil, mødtes han af tusindvis af keltere.
I går var der ikke en eneste kelter.
Vi marcherer 50.000 mand gennem Gallien -
- tilbringer seks uger ved kysten, slår flere mytterier ned -
- men de bliver ikke advaret. Siger det dig noget?
- Stammerne er splittede. - De anede ikke, at vi kom.
Vi har ikke mødt organiseret modstand. De er i krig med hinanden.
- Hvad skal det sorte her betyde? - Mor og far var numidiere.
- Hvorfor kæmper du for Rom? - Fordi jeg er romer.
Så romerne kommer og indtager jeres land -
- stjæler jeres guld og voldtager jeres kvinder -
- og du slutter dig til dem. Hvilke guder tilbeder du?
- De romerske. - Ja, men du bad til Mars i morges.
Er det Mars, du beder til, når du er bange?
Har du mon en anden beskytter, som Mars ikke kender til?
- Nej. - Er du sikker?
For, Numidia, nu har du brug for den guds hjælp.
Tag dig god tid.
Ser du din gud? Hvad er hans navn?
- Han hedder Bomazi. - Fortæl mig om Bomazi.
- Bomazi er alle forfædres gud. - Beskytter han dig nu?
- Ja. - Skal jeg frygte Bomazi?
- Måske er han mægtigere end mig. - Bomazi er mægtig.
Bomazi er almægtig!
Så hør, hvad du skal gøre. Du skal bede til Bomazi -
- og bede ham give afkald på dig.
Bed ham give mig din krop og sjæl. Mit navn er Veran. Luk øjnene.
- Det kan jeg ikke. - Så gør vi det sammen.
Bomazi, du, som erindrer alle døde sjæle...
- Giv afkald på mig i dag. - Giv afkald på mig i dag.
Giv min krop og sjæl til druiden Veran.
Ja! Ja!
Godt. Nu er vi alene.
Fire kohorter med hver 500 mand.
Hjælpetropper og ryttere, over 200.
Nok proviant til en belejring eller en lang march ind i landet.
- Hvad skete der her? - Locerly Cross.
Dem, som romerne ikke nedslagtede, tog de som slaver.
Godt arbejde, min søn.
- Pas på ribbenene. - Stille, galler.
- Der er du, Lindon. - Phelan.
- Se på mig. - Vent. Stop!
Stop.
Kom herhen.
Hvad er du ude på? Jeg har fået nok af det her.
- Kan du ikke se, hvad jeg laver? - Jeg er ret sikker.
Jeg styrker båndet mellem stammerne. Kongen og druiderne befalede det.
Krigerne er på vej, så vi har brug for hjælp i arsenalet.
Vi mangler pile. Vis pilemagerne hen til tørreskurene, når de kommer.
Det er godt at have dig tilbage, Lindon.
Jeg er nødt til at gå.
- Først skal du gøre din stammepligt. - Min hvad?
Din stammepligt.
Forstyrrer jeg?
Jamen dog. Det er min frelser.
- Jeg tog dig som gidsel. - Resultatet er det samme.
Her sidder jeg i god behold.
- Hvordan går det? - Med hvad?
Den nye aftale med høvdingesønnen fra Gallien.
Din kones nye mand.
Stærk kæbe, stærke arme.
- Var det din idé? - Nej, druidernes.
En alliance med bretonerne er et klogt træk.
Ja, meget klogt.
- Har han besvangret hende? - Ikke endnu.
- Han har været her et par måneder. - Ja, det har han.
Og i al den tid må du, hendes første mand, ikke ligge hos hende.
- Sådan er reglen. - Det må være svært for dig.
- Vi ofrer os alle for stammen. - Hvad er planen?
- Med hvem? - Med mig, dit fjols.
Løsepenge? Tortur? Henrettelse?
Hvordan er stemningen?
Det svæver lidt i luften.
Der er større problemer.
Pudsigt, at man i en krise er opmærksom på de åbenlyse farer -
- når de sande farer findes, hvor man mindst venter dem.
Sommetider findes de lige for næsen af en.
Du er noget af en militærtaktiker.
- Kan du flå en kanin? - Selvfølgelig.
Hvorfor kalder man dig udstødt?
Du skal høre bedre efter. Jeg er ikke bare udstødt. Jeg er den udstødte.
For at blive den udstødte, skal man udstødes et sted fra.
Ikke på grund af hønsetyveri, men på grund af noget vigtigt.
Jeg ved, at det var druiderne, der udstødte dig, fordi du er gal.
- Hvem har sagt det? - Min far.
Var han en klog mand? Han er muligvis død, mens galningen her lever.
Du er måske klog, men du stinker.
- Tak. - Er du stolt af det?
Når ens seng er skovbunden, lærer man, at man skal lugte af død.
Når jeg støder på en død ræv eller grævling, standser jeg op -
- og ruller mig i dyret. Jeg gnider det ind i håret og på brystet.
Det er et sprog, som vildsvinet forstår.
"Lad den udstødte være."
- Tro mig. Det virker. - Tro mig. Det ved jeg.
Utaknemmelige skarn!
Jeg deler ikke med dig, og fra i morgen er du alene.
- Min mission tillader ikke selskab. - Hvilken mission?
Har du nogen anelse om, hvad der foregår?
Stenene, som selve tiden hviler på, har flyttet på sig.
De falder sammen. Knuser århundreder. Tilintetgør gudeslægter.
Vores dødes spøgelser vil blive hvirvlet omkring -
- og brændt til aske i en eksplosion.
Og når det er overstået...
Intet. Intet bliver tilbage.
Danu prøvede at advare os. Jeg var den eneste, der hørte efter.
Alt det her passerer gennem mig.
Jeg ønskede det ikke. Jeg bad til, at jeg var ved at gå fra forstanden.
Men jeg havde ret.
Du må være meget betydningsfuld. Hvad er missionen?
Er det ikke åbenlyst? Jeg skal standse romerne og sende dem hjem.
For at forhindre, at det sker igen, må jeg dræbe kejseren i Rom.
Og så skal jeg tage kampen op med den mægtige jorddæmon, Lokka.
Og for at være helt ærlig har jeg ikke tænkt så langt endnu.
Romerne må ryste i bukserne. De ved ikke, hvad de har indladt sig på.
Jeg forventer ikke, at du forstår.
Du er ikke et barn længere, men du er heller ikke kvinde.
Du sidder fast midtimellem. Du er ingenting nu.
Du har ikke engang et navn. Du er ingenting. Usynlig som vinden.
Rør jer ikke! Ned på knæ. Begge to.
Vi er venner. Kom og spis med.
- Giv os dine penge. - Ligner jeg en, der har nogen?
I kan få kaninerne og pigen, hvis I lader mig gå.
Det er gode kaniner, og pigen er jomfru.
Hvis I lader mig gå, må I få begge dele.
- Hej, skat. - Skrid!
- Dræb hende ikke. - Rejs dig. Langsomt.
- Hvad laver du? - Pis så af med dig.
Kender jeg ikke dig et sted fra? Du er fra Vestdalen.
Jeg kender din mor. Vi var venner som børn.
Jeg vil altid genkende dine blå øjne.
Du har den der sorte plet i pupillen, som betyder, at du er enormt heldig.
- Vidste du det? - Hvad fabler han om?
Det har du. Jeg kan se den.
Se mig i øjnene. Se ikke væk.
Kan du se mig? Kan du se det?
Kigger du?
- Ja. - Smid nu sværdet.
Du... Se herhen.
Fang mit blik. Sådan. Direkte i øjnene.
Kan du se mig?
Læg kniven fra dig.
Læg den fra dig.
Hvad hedder I?
- Audin. - Brenna.
Brenna... Audin...
- Hvilken retning kommer I fra? - Nordfra.
- Hvad har I set i dag? - En hær på vej mod vest.
- Hvor mange? - Mindst 500.
- De havde mange fanger. - Godt. Godt.
Gå nu. Af sted med jer.
Vi må af sted. Nu.
Han er rede.
- Alt vel, optio? - Ja, præfekt.
Se til fangerne, og sørg for at få noget hvile.
Grøfterne er gravet. Fangerne er lukket inde igen.
Standarterne er under bevogtning.
Og vores tapre drenge?
De var tæt på at gøre mytteri tilbage i Gallien.
Dengang var det søslanger, kæmpeblæksprutter -
- Neptun og hans hær. Efter én dag er de parate til at svømme hjem.
Måske er det dem, vi skal frygte.
- Hvad er planen? - Den samme som i Egypten.
Find den lokale høvding, og find ud af, hvem de hader.
Hvem de vil have straffet for århundreders fortrædeligheder.
Hvilken hellig skov de vil have tilbage.
Vi lytter nøje til dem -
- finder et svagt punkt og trykker hårdt på det.
Om fem år er den hellige skov romerske skibe -
- som fragter romere til det næste sted og så videre.
Hvem taler vi med først?
Jeg ved ikke engang, hvad stammerne hedder endnu.
- Der er noget, jeg ikke forstår. - Hvad er det?
Kejseren siger: "Hvem har lyst til at vende tilbage til de øer?"
"De pisseskræmmende øer deroppe".
"Det sted, hvor Julius Cæsar kun turde blive i fem minutter."
Jeg mener, hvad har de heroppe ud over træer og mareridt.
Men du rækker hånden op. Hvorfor?
Hvorfor anmodede du kejseren om det? Sig ikke, at du ikke gjorde det.
Hvad tror du, det var, der fik Cæsar til at vende om igen?
Han stak af, og det vil du ikke.
Er det derfor, du vil kæmpe mod de galninge?
Husker du markedspladsen i Cairo?
Vi så en mand udføre et nummer med nogle høns.
- Nej, det husker jeg ikke. - Jo, du gør.
Nej. Jeg var pissefuld.
Han havde en hvid og en sort høne. Han huggede hovedet af den hvide.
Så huggede han hovedet af den sorte og byttede dem om.
Han gav os en høne hver, og vi undersøgte dem.
Så satte vi dem ned, og de løb væk. Tværs over markedspladsen.
- Det var et nummer. - Vi undersøgte dem.
Så byttede han dem ud. Han havde fire høns.
- Vi så ham hugge hovederne af. - Det var et nummer, Aulus.
Er du gået fra forstanden?
Dagen efter opsøgte jeg den gamle mand igen.
Jeg gik hen til hans hus, en lille rønne i en sidegade.
Vi gik ind i gården, og jeg bad ham vise mig nummeret igen.
Men denne gang havde jeg to slaver med.
Jeg bandt slaverne, gav ham et sværd og sagde: "Vis mig det."
"Jeg vil give dig, lige hvad du vil have."
"Vis mig nummeret igen."
Gæt, hvad der så skete.
Hvad skete der?
Hvad foregår der her?
Aulus Plautius, jeg er Numerius Plautius, din bedstefars far -
- Cæsars tribun, som døde på Walmers kyst.
Jeg kommer fra underverdenen med en advarsel.
Du har vanhelliget livets træ. Forlad disse øer.
Vend tilbage til vores gods ved Soracte.
Begiv dig ad Via Flaminia op i højlandet.
Der vil du finde et ældgammelt fyrretræ.
Gå ind i folden.
Tag den største hjort, og bring den som offer til Pluto.
Det er ikke for sent at formilde ham.
Nu er du advaret, Aulus Plautius. Gør bod.
Gør bod!
Grib ham!
Her er mit svar.
Begrav ham.
Er der andre, der har en besked fra underverdenen, så tal nu!
Aulus Plautius længe leve!
Træer og mareridt, Lucius. Træer og mareridt.
Tekster: Rasmus Riis www.sdimedia.com